SERVICIUL ADOPȚII.
James și Cynthia Green
Strada Oakland, nr 13 Stanleyville.
Stați așa.
Nu ați răspuns la întrebarea de ce vă considerați potriviți.
Știm, nu era spațiu îndeajuns.
Aveam atât de multe de spus.
Și aici... la pagina patru.
La întrebarea care întâmâplare v-a pregătit cel mai mult
ați scris doar "Timothy".
Da.
Singura șansă pe care o aveți este să jucați cu cărțile pe masă.
De aceea vrem să folosim acest timp pentru a vă spune povestea noastră.
- Bine. - Mai este ceva.
O să vă vină greu să credeți.
Totul a început anul trecut în septembrie.
De mulți ani încercam când Dr Hunt ne-a dat vestea.
Mai întâi de toate... voi... nu puteați să vă străduiți mai tare.
Sau să încercați mai mult.
Am încercat orice posibilitate medicală...
cu costuri foarte mari pentru voi.
Dar vine un moment în care...
trebuie să acceptați...
Îmi pare foarte rău.
Țineți-l.
Haide, drăguță. Haide, haide.
Apeși tu butonul?
Ce copil bun ce m-aș face fără tine?
Nu-i așa?
Așa că ne-am întors acasă.
Ne-am întors la muncă.
Ne-am continuat ziua.
O să ne luăm un cățeluș.
Nu vreau un cățeluș.
ECONOMISIȚI APA ALERTĂ DE SECETĂ
CASA ȘI MUZEUL CREIOANELOR CRUDSTAFF
- Bună, Tommy. - Poftim.
Bună treabă.
Ca toate poveștile frumoase fabrica de creioane Stanleyville
acest muzeu și acest oraș
pornesc de la un vis.
Stanley Crudstaff, patronul nostru... aici este fotoliul său original...
vă rog să mă urmați.
Ți-e foame?
Bună, surioară, vroiam doar să verific dacă rămâne valabil pentru mâine.
Dacă îi ții la tine copiii vor face grătar.
Aici Allan Rust de la spitalul Sisters of Mercy.
Sunați-mă înapoi. Mulțumesc.
Iubito.
O să trecem mai departe.
Nu o pot face, nu pot trece mai departe.
Atunci treci de-o parte.
De ani de zile
ne gândim cum ar arăta copilul nostru.
Nu!
Putem trece mai departe de mâine.
Dar în seara asta...
nu am putea avea un copil?
Ai auzit ce-au spus doctorii.
- Renunță, renunță. - Vezi?
Să nu renunți niciodată.
Copilul nostru...
niciodată...
nu va renunța.
- Știi ce mai cred? - Nu pot.
Copilul nostru
va avea inima ta bună.
Nu e amuzant, Jim.
Dar copilul nostru va fi amuzant.
Va râde de alții...
Amuzant ca...
Amuzant precum unchiul Bub.
Amuzant, ca unchiul Bub.
- Știi, în ce ai crezut mereu... - Să fii cinstit.
Va spune adevărul.
- Dar, așa vreau. - Dar copilul nostru nu poate fi perfect.
Dar ce spui de asta?
Cinstit până în pînzele albe.
Da, am stabilit.
- Va avea ureche muzicală? - Cu siguranță.
Priceput cu creionul ca mine la tobe ca tine...
Nu știu la ce instrument. Tot ce știu este că...
copilul nostru copilul nostru va fi beton.
Beton.
- Artist. - Picasso-ul creionului.
Da, un copil complet.
Care va iubi și va fi iubit.
Minunat.
- Tu ești groaznic la capitolul discurs. - Nu-i adevărat.
Eu sunt neîndemânatică.
Ce zici de asta?
Măcar odată copilul nostru
copilul nostru minunat
va marca golul câștigător.
Gooool!
Bravo!
Ăsta e copilul nostru!
Și acum?
A plouat ceva.
Totul o să fie bine.
Ai spus ceva, iubitule?
Am spus că...
Ce e?
Cred că a dispărut.
Jim?
Ia stai...
Stai puțin...
- Salut! - Salut!
Eu sunt Timothy.
E un nume răspîndit.
Mergem să te speli?
Da...
aveți un prosop?
Da.
E potrivită.
- Urgența, ce problemă aveți? - Aș vrea să raportez un co... Sunt Jim Green.
Oakroad 13.
Bună, Jim, sunt Marty, de la fabrică.
Mai câștig și eu un ban.
Marty... la noi se află...
nu știu cum să spun...
a declarat cineva un copil...
Jim? Jim, mai ești la telefon?
Și eu am fugit odată de acasă.
Nu-mi mai amintesc de ce.
N-am ajuns prea departe.
Dar tu?
Ai fugit?
Nu.
Cred că părinții tăi sunt îngrijorați...
se întreabă...
Cindy!
Iubito!
- Trebuie să vezi ceva. - De fapt, tu trebuie să vezi ceva.
Ia uite ce spălat ești!
- Alea sunt... - Da.
Vă rog, nu puneți întrebări despre frunzele mele.
Bine.
Dar vă puteți uita la ele.
Dacă vreți.
Nu oricine are așa ceva.
Da.
Te deranjează...
dacă...
Scuze.
Acum în minte se ridică și mai multe întrebări.
Iubito, trebuie să te duci să arunci o privire în curtea din spate.
Ies puțin.
Bună!
Hei! Marty!
Alarmă falsă.
Credeam că e un spărgător.
Era doar un raton.
O familie... i-am alungat așa că totul...
- ... e în regulă. - Sigur?
Da, sigur. Totul e bine.
Jim, e ceva ce nu ne spui?
Nu, de ce?
Haide Jim, apa e raționalizată.
- Pornește sprinklerele când e rîndul tău. - Dar a plouat.
Nu, n-a plouat.
Poate doar dacă a plouat doar la tine în curte.
Ca să vezi!
Nebunie, nu?
E ziua ta norocoasă.
Cred că da.
Așa, ai înțeles.
Pe acolo, pe acolo.
Mulțumesc.
Cu plăcere.
Ne place mult să mâncăm proaspăt și sănătos multe din legume vin din grădina noastră...
și sunt foarte mândră de roșii.
Și de asemenea cred în gustarea de noapte.
- Cum merge? - Bine.
El e Jim. Eu sunt Cindy.
Da, poți să ne spui.
- Jim și Cindy. - Cindy și Jim.
De ce?
Nu e problemă, poți să ne spui
Domnul și doamna Green. Deși nu mulți fac asta.
Mamă. Tată.
Trebuie să vorbim, Jim.
- Mi-a spus mamă. - Așa e.
- Ți-a spus tată. - Știu, știu.
- 54 de dorințe pe listă... - Și doar un băiat...
- Timothy. - Timothy.
Oare ne e menit?
Încep să cred asta.
Vino încoace.
- Cu atenție. - Da.
Poftim.
- Era de parcă dintr-odată - Totul s-a schimbat.
- Dormea acolo. - Nu conta de unde a apărut.
- Era al nostru. - Și noi ai lui.
- Eram o familie. - Eram o familie.
V-ați pierdut?
Ne urmăriți?
E o nebunie, nu?
Am auzit nebunii mai mari.
- Chiar? - Nu.
După cum spuneam e timpul vostru
folosiți-l cum credeți.
Am doar două cuvinte să vă spun.
Tic. Tac.
- Da. - - În regulă.
Așadar...
Cred că a uitat.
Tu mereu ajungi mai repede.
Aloooo!
Bună.
Eu sunt Timothy.
Mă bucur să te cunosc.
Jim!
Am venit aici aseară. Din grădină.
E ceva neobișnuit.
Bună, surioară
Mă bucur că v-ați cunoscut. Jim?
Vin. Bună, Brenda.
Cine era?
- Am venit prea devreme? - O, doamne.
Nu prea cred.
Jim.
- Așa. - Jim?
M-am trezit.
Puștiule, ești gata să faci cunoștință cu niște oameni?
Bine... pentru că noi încă nu suntem.
Acum...
totți copiii pe care îi vei cunoaște azi
vin din burțile mamelor lor.
- În timp ce tu vii... - Din grădină...
Nu știu ce-ți place ție dar eu am tendința de a spune prea multe.
Așa că poate ar fi bine deocamdată să ținem pentru noi anumite lucruri.
Precum grădina, sau...
frunzele tale...
De ce?
Pentru că s-ar putea să nu înțeleagă.
Poți înțelege că s-ar putea ca ei să nu înțeleagă?
Cred că da.
Da?
Bun.
Să mergem să cunoaștem niște oameni.
Atenție!
Uite ce s-a întâmplat.
Nu e niciun secret că noi am încercat să avem o familie
și avem niște vești bune.
Știu că e pe neașteptate.
Dar îl cheamă Timothy.
și...
vă rog, nu puneți întrebări.
Cînd ai de gând să-mi spui ce vârstă are și de unde vine?
Totul a fost pe neașteptate.
Ca un miracol.
Credeam că încercați să aveți un copil de-adevăratelea.
Adică făcut de voi.
Din prima clipă în care l-am văzut am simțit că e al meu.
Cărbune. Lăsăm jos deocamdată.
Dacă dădeai de știre puteam aduce niște haine.
Ce risipă.
- Bună, băieți. - Bună.
Cum merge? Merge?
Da. Cum e acolo?
Noi l-am invitat.
Nu credeam că o să și vină.
- Bună. - Salut.
Timothy, el este tatăl meu.
Bună, bunicule.
Îmi poți sune Big Jim.
Timothy, vino aici.
Bunicule?
Ea e mătușa mea, Mel. Unchiul meu, Bub.
Ei sunt cei care m-au crescut.
- Bună, Timothy. - Bună,.
- Bună, tinere. - Bună, tataie.
Știi că eu am inventat sandwich-ul cu unt de arahide și jeleu?
Știți că sunt un mare admirator al lucrărilor duneavoastră?
La revedere.
Bună, eu sunt Timothy.
- Bună. - Salut.
Bună.
Deci toți ați ieșit din burta mămicilor?
Cum așa?
- Asta e tot ce ai? - Da, știu.
Cine vrea să joace?
Am să încep cu tine.
Ai ieșit din joc.
Trebuie să prinzi mingea, Timothy.
Cred că nu înțelege.
Timothy?
Mișcă-te, privește după minge.
Stai, te miști stai, te miști.
- Ei, haide! - Intră și tu.
Sper că nu-mi strici distracția.
- Nu, dar... - Jim!
Uite, uite!
Trebuie să te ferești de minge.
Jim, nu suntem la Olimipadă.
Nu știi ce o să fie cu acest copil.
De obicei au probleme medicale sau...
de altele.
Dacă are probleme le vom rezolva.
- Ca la orice copil normal - Bine.
Uite, asta nu e normal.
O, doamne...
Pentru ce a fost asta?
Ei, haide.
E Rațele și Vânătorii.
Nu-mi vine să cred ce voi spune
dar ce i-ai spus tatălui tău după ce l-a lovit pe copilul cu frunze în cap?
- E complicat... - Nu i-am spus nimic.
- Zău? - Dar am făcut un jurământ
că voi face lucrurile altfel decât tatăl meu. Mai bine...
Jim a decis că va fi tatăl pe care el nu l-a avut niciodată.
Dar tu?
Eu am decis că fiul nostru
nu va fi privit ca fiind diferit sau ciudat.
Va fi tratat ca un copil normal.
Pentru că asta urma să fie.
Doar un copil normal.
Incredibil.
Culoare bună vine puternice...
Sunt frumoase, nu-i așa?
Cât se poate de neobișnuit.
Le poți tăia?
Sunt perfec sănătoase de ce le-aș...
A, da.
Timothy, eu și Reggie și cu mine ne cunoaștem de multă vreme.
Se pricepe foarte bine la plante și dacă e cineva care poate rezolva asta
el este acesta.
Puștiule, când aveam vârsta ta
aveam un neg pe degetul mare.
Copiii mă strigau "Porc bubos".
Copiii pot fi extrem de cruzi.
Tatăl meu m-a dus la doctor și a ars chestia aia.
După aceea, nimeni n-a mai făcut mișto de mine.
Nu vrem ca cineva să râdă de tine.
Despre asta e vorba.
Ce crezi?
Bine.
Dă-i bătaie.
Bine.
În regulă. S-ar putea să simți o pișcătură.
Trage aer în piept.
N-o să meargă, nu?
Nu.
L-ați dus la doctor, nu?
Îți dă medicamente cu gust rău și injecții care dor.
Așa stă treaba
Fără ele, ne-am făcut treaba.
Ce ai pus acolo? Stă să cadă.
Lucruri de care credeam că are nevoie carnețele, șervețele, bandaje...
e ca un fel de trusă de prim ajutor în caz că...
Gustări, covrigei care mă gândeam că ți-ar plăcea.
O lanternă și niște baterii.
Mamă, cred că de aici mă descurc.
Ai și o pereche de șosete de schimb.
- O zi minunată. - E prea mare presiunea.
Să ai o zi așa cum o să fie.
Azi ai întârziat la muncă, plovărul e pătat și ești nepotrivit de veselă.
Știu, dar am un motiv bun.
- Avem un băiețel... - E ceva în expresia mea
- care îți sugerează că mă interesează? - Nu doamnă.
Nimic din expresia dvs...
Și continui să vorbești deoarece...?
Îmi pare rău.
Alo?
În cel mai fericit caz diminuarea programului de lucru
concedieri limitate
Limitate, adică îți pierzi locul de muncă tu și tu
nu neapărat voi dar unii dintre voi.
În cel mai rău caz tatăl meu li cu mine nu avem de ales
decît să închidem fabrica.
Știu.
Nici eu nu vreau asta.
Nimeni nu vrea asta. Nu spun că asta se va întâmpla.
Îmi cer scuze. Green?
Te deranjăm?
- Bună, iubito. - Jim, au sunat de la școală.
- Ce s-a întâmplat? - Cât de repede poți ajunge aici?
Vă mulțumesc că ați venit așa repede noi luăm lucrurile astea foarte serios...
- Mulțumim. - Haideți, e aici.
Timothy?
Nu.
Cine ți-a făcut asta?
Nu vrea să ne spună numele copiilor.
Ce s-a întâmplat?
Proiectul nostru?
Proiectul vostru?
Să curățăm mizeria asta.
Numai puțin.
- Jim? - Timothy.
Cînd eram de vârsta ta la fel am pățit și eu.
Și tot ce mi-am dorit a fost ca tatăl meu să mă apere.
Dar n-a făcut-o. Așa că, uite ce vom face.
Îmi vei spune numele băieților care ți-au făcut asta
bine?
Și eu o să mă ocup.
Salut, șefu!
Green?
Cred că ai auzit ce s-a întâmplat.
- Da, m-au sunat acasă. - Și pe mine.
Ce se întâmplă?
Tatăl tău se ocupă de asta.
Chiar nu m-a deranjat.
Nu el a gonit baieții. A fost vina mea.
Deci tu ai gonit baieții.
Nu poți lăsa pe cineva să te trateze așa.
Haide.
De când ești părinte?
O sa te bați în locul lui? Crezi că e înțelept?
Salut!
Era important pentru Jim ca băieții să-și asume responsabilitatea faptelor.
- Da. - Și au făcut-o?
Noi doar ne distram.
N-a ripostat. Nici măcar nu a plâns.
Nu era nimic distractiv.
Cred că ceea ce vor băieții să spună.
E că sâmbăta viitoare sărbătorim o aniversare în jurul piscinei.
Și ne-ar plăcea să vină și Timothy.
Vă rog...
nu-mi spuneți
că l-ați dus înapoi la casa băieților ce l-au batjocorit.
Chiar vroia să meargă.
Așa că l-ați lăsat pe el să decidă ce e mai bine.
A, zis că e cazul să învețe să-și ducă propriile lupte.
Doar că am uitat să îl întrebăm dacă știe să înoate.
Mișto șosete, Green.
Te-ai distrat bine?
- S-au purtat frumos? - Ai fost bărbat?
Am lovit o fată în cap.
- Ce? - De ce?
A îmcercat să-mi scoată șosetele.
Ce? Te-a văzut?
Nu cred.
Poate...
- Sigur n-a văzut... - Nu trebuie să lași pe nimeni
să-ți vadă frunzele.
Știu, dar ce mă fac cu fata pe care am lovit-o în cap?
- Jim? - Dacă vezi că se apropie
fugi în direcție opusă.
- Da. - Bine.
Știu ce am văzut.
Uite. Privește.
- Nu. - Privește, doar.
De ce?
Ai să vezi.
Nu ești singurul care are secrete.
Vii?
Da.
Perfect.
Păstrați astea.
Și vă rog, povestiți-le prietenilor.
Bine.
Cu toții muncim din greu, știu.
O să fie bine.
- Jim? - Iubito, nu e un moment potrivit.
Privește pe fereastră.
Îți amintești de fata pe care a lovit-o în cap?
- Da. - Ea este?
E prea devreme. E prea tânăr.
I-ai spus să fugă de ea
și ei bine, nu fuge.
- Ne mai vedem. - Da, ne mai vedem.
Timothy?
Timothy!
Planul pentru acea seară era să stăm cu Tommy.
Ca părinții. Să intrăm în detalii.
- În ce detalii? - Vroiam să avem
- Discuția! - Discuția.
Ce pe care nu știam cum să o purtăm.
Acela era planul. Să discutăm în acea seară.
- Amice. - Dar...
Ce este?
Dragule, e vorba de unchiul Bub.
Trebuie să plecăm, haide.
Am ajuns prea târziu?
Nu, Bub încă e cu noi.
Aș coace plăcintele tale preferate dacă le-aș putea strecura pe lângă polițiști.
Îți amintești când a început să-ți cadă părul
și ai convins-o pe Brenda
că dacă îți dă înghețată va crește înapoi?
Îți amintești pictura aceea?
Când mama era de vârsta ta.
Era o artistă bună.
Nu-i adevărat.
Era cea mai fericită dacă avea o pensulă în mână.
- Așa e. - Apărea în acea pictură
lucra cu zilele și nu lăsa pe nimei
să o vadă până nu era totul bine.
Îți amintești?
Nu.
Era un autoportret.
Noi nu pricepeam.
Era înaintea timpului ei.
Mamă ce ai plâns.
Ai fugit
și când te-ai întors
pictura dispăruse.
O aruncase.
Mi-a părut tare rău.
O să facem o pauză.
Bubbles, o să te odihnești puțin.
Poate Timothy să rămână?
- E în regulă? - Da, mamă.
Bine. Noi o să fim acolo.
Deci, ce vroiai să mă întrebi?
E adevărat că tu ai inventat și PLD?
Dacă știam îmi aduceam și eu copiii.
- N-ar trebui să se odihnească? - Poate ar trebui...
Nu, lasă-i.
Nu credeam că voi mai auzi râsul acela vreodată.
Următorul!
După aceea a trebuit să-l lăsăm iar pe Timothy să redevină
un copil normal.
...
Următorul!
Scuze dle. Antrenor, chiar ar fi bine pentru el...
Este cea mai bună cale pentru el să-și faca prieteni.
Haide Green, sa vedem ce poți! - Exact, să vedem ce pooți!
Ohh, Doamne!
Șterge-ți zâmbetul de pe față!
Glezna îți este în regulă?
Haide Green!
Ochii pe minge!
Doamne Dumnezeule!
De ce zâmbești?
Nu pot decât sa devin mai bun.
Hei, alergarea!
Haideți! Green.
Nu o luați pe scurtatură!
Scuzati dle. Antrenor, nu pot decat sa va spun ca voi lucra cu el...
doar ca să-l ajut să se...
Să nu-mi spuneți că sunteți genul ăla de părinți,
prea preocupați ca sa va băgați, decât sa ajutați.
Sigur nu suntem genul acela de părinți!
Atunci nu vom avea nici o problemă.
Jim.. Haide,
Baga tare!
Fugi mai repede!
Ce face ea aici? - Nu știu.
Sunt atatea fete.. - Da, bine.
Ceea ce înseamnă ca poți găsi fata potrivită.
Folosește-ți picioarele! picioarele!
Ce încearcă tatăl tău să-ți spună dar nu reușește este că
ar fi o greșeală să urmărești un singur pește cand sunt atâția...
Pești?
Nu scăpa mingea din priviri și folosește-ti interiorul piciorului..
Jim! Ai putea să..
Ce încearcă mama să îți spuna este...
...ei bine...
Haide.
Ascultă, știu ce simți. - Știi?
Când eram de vârsta ta, am intalnit o fata. Era tipul ăla original, creativ, artistic...
deci...
știu mișcarea.
Jim, unde vrei să ajungi cu asta?
Ce s-a întâmplat cu fata?
M-am însurat cu ea! Așa e!
Nu e chiar la ce mă gândeam, dar...
Ok! Ochii la minge, cu interiorul piciorului rămâi în picioare!
Oaaau! Perfect!
Perfect, perfect, perfect!
Nu e că ne doream ca el să fie perfect,
Vroiam ca EA să fie perfectă..
...Copilăria lui.
Și chiar când ne obișnuisem acasă,
lucrurile s-au complicat la muncă.
Salutare Brian.
Șeful vrea să te vadă. În birou la el.
Acum? - Acum.
Ai vrut să mă vezi?
Ia loc.
Am auzit ca puștiul tău a intrat în echipă.
Da, intr-adevăr.
E bun? Sper că este. Ei bine...
Asta-i lista confidențială, prima tură de concedieri.
Bineînțeles tata poate sa decida că nu e de ajuns.
Dar aceștia sunt toți oameni buni, muncitori.
Green, nu decizi tu cine pleacă.
Tu doar trebuie să-i anunți.
La revedere băieți.
Deci de ce nu a putut să traverseze?
De ce dragule?
Pentru că nu avea curaj.
Mai am una..
Nu în seara asta. Va rog să mă scuzați.
Tată!
În noaptea aceea de Haloween mama ta purta un costum în formă de creion
. . un creion albastru...
Era un costum reușit, Aveam pălăria ca și guma de șters.
Am văzut destule creioane,
dar nici unul nu era ca mama ta.
Răpitoare! Dar eram prea speriat
să vorbesc cu ea,
deci i-am scris un bilețel.
Ce scria acolo?
Scria... simt că un creion
face totul posibil.
Este atat de adevărat!
Dă-mi jurnalul acela..
Toate aceste jurnale, din ziua aceea,
le-am umplut cu schițe
ale lucrurilor pe care vroiam să le fac
deoarece credeam
că dacă faci parte dintr-o creație
îți dă un sentiment superb.
Nu pot sa cred că nu mai facem din acestea.
De ce să nu faci alt model de creion?
Este mai ușor de spus decât de făcut.
Ei bine, tu poti să-l proiectezi
iar tu poți să-l desenezi,
și împreuna îl construiți.
Eu merg la culcare.
Noapte bună.
Cum spui copilului tău că ceva nu e posibil?
- Că nu poate fi făcut. - Când ei au încredere în tine.
- Nu puteam să-l dezamăgim. - Am fost ocupați.
Nu credeam că o putem face.
Dar cel puțin Timothy va știi că am încercat.
- Noaptea aceea am stat treji - Câteva nopți am stat treji.
- Cindy desena... - Jim a început să cioplească.
Dar nu eram singurii care încercau să facă ceva.
Amândoi am venit cu ideea de a folosi frunze.
Vezi, prinzi de cealaltă. Așa.
Încă puțin.
- Așa? - E bine.
Ați reușit.
Deci vreți să cred că ați făcut un creion din frunze?
Un prototip.
Vă dați seama că dacă orice parte a poveștii voastre nu se dovedește reală
am încheiat orice discuție.
Și vom verifica. Amănunțit.
Foarte bine.
Deci, acea zi de luni era ziua de dus copiii la servici.
A început la mine.
Era o zi de sărbătoare la servici.
Timothy a vrut să participe.
Ceva lipsește.
Prostii, tu ești. Cât se poate de mult.
Și imediat ce a cunoscut-o pe șefa mea nu a fost intimidat de ea
iar următotul lucru a fost
Omulețule, ce crezi?
- Nu sunt prea încântat. - Cel puțin e cinstit..
- Timoty e foarte cinstit. - A fost făcută de un artist renumit.
Cu costuri foarte mari.
Eu aș fi făcut-o pe gratis.
Spui că ai putea-o face mai bine?
Pot încerca.
Păi... hai să vedem.
Pot să vă reamintesc că are doar 10 ani?
- Nu ai ceva treabă de făcut? - Ba da, dar...
- Dispari. - Bine.
Scumpule.
E minunat.
E uimitor.
Nu, nu. Șterge aia.
De ce?
S-a dovedit că Timothy era Picasso-ul creionului.
Deci avea toate calitățile pe care vi le-ați imaginat.
- O, da. - Da, ei bine...
inclusiv corectitudinea până în pânzele albe.
Nu a putut să o deseneze altfel decât exact cum o vedea.
Incluzând firele de păr din barbă.
Deci... ce alte lucruri nu mi le spuneți?
Spune-i.
Aștept.
Singura glumă pe care o spuneți.
Nu e amuzantă.
Nimeni nu poate aprecia arta aici pentru că tot ceea ce e special și frumos
nu poate fi văzut deoarece draperiile sunt foarte groase și nu intră lumina.
Ca să nu pomenim, când cineva are un copil
care tocmai s-a născut sau a apărut
spune "felicitări" cu un zâmbet pe față.
Spui ceva frumos.
Am vrut să te iubesc și am încercat foarte mult să te plac
dar dacă cineva m-ar ruga să îți port coșsciugul pe umeri la înmormântare
i-aș spune "nici pe barba mea".
- Mai mult... - Cindy și-a pierdut slujba.
Regret...
majoritatea celor spuse.
Dar ți-ai pierdut slujba.
Deci lucrurile urmau să devină mai dificile.
Dar cel puțin eu aveam un loc de muncă.
Da, așa e.
Și cum a fost să-l ai pe Timothy alături de tine în acea zi?
Simțeam că...
totul e posibil.
- Vin imediat. - Succes, tată.
Jim a încercat.
Domnule, ce mai faceți?
Aveți un minut?
Nu.
La naiba, de ce nu? S-ar putea să plecăm cu toții.
În acest caz cred că nu mai avem nimic de pierdut.
Dacă am face un model cu totul nou de creion?
Lovește mingea!
Ce faci? Înapoi pe teren.
Haide!
Ți-am văzut mașina. Nu știam că joacă.
Atacant?
Acum e în pauză.
Are tot timpul.
O să dureze ceva.
Sunt impresionat, tată.
- La meciurile mele nu ai venit niciodată. - Ba am venit.
Ai stat mereu pe tușă.
- Uite-l! - Vreau să văd acțiune.
Ca sp fiți hidratat, domnule.
E băiatul cu apa.
Nu, tată, de fapt lucrez cu el la toate aspectele jocului.
Nu vrei să...
- Pasați! - Pasați!
Acolo e casa voastră.
Și tot acest timp am simțit că era ceva ce Timothy nu ne spunea.
Și petrecea mult pre mult timp cu fata aceea.
Era o problemă pentru voi?
Puneau ceva la cale dar nu știam ce.
Învață-mă chestia aia pe care o faci cu brațele
Doar absoarbe.
Aspiră. Simte-te copac.
- Simți? - Da, simt.
Mișto.
Poate ar trebui să le arăți semul tău de naștere.
S-ar putea să le placă.
Nu știam ce fac împreună și era în regulă să aibă secrete, cât timp ni le împărtășea și nouă.
Așa că Cindy a făcut ceea ce credea că e mai bine.
- Trebuie să vorbim. - Bine.
Hai să vorbim.
Poți aștepta... Bine.
Nu cred că tu ești cea mai bună influență asupra fiului meu.
- Și vreau să-mi spui ce știi despre el. - Multe.
Așa mă gândeam și eu.
Deci știi că este...
că este diferit.
Da, asta îmi place la el.
E o lume dificilă în care să fii deosebit.
Și nu vreau să fie rănit de tine sau altcineva. N-am să permit asta.
E bine.
Ce e aici?
O să fie înțeles greșit.
Mulți urăsc ceea ce e diferit.
Îmi doresc să nu fi fost așa, dar...
Îmi doresc o mulțime de lucruri.
Respirația mi s-a tăiat.
Lumea aceasta pe care o creaseră...
M-am înșelat.
În această privință.
Această fată...
Tu ai făcut asta.
Da, eu și Timothy.
- Am greșit. - Am făcut multe greșeli.
Nu, am greșit încercând să ne îndreptăm greșelile.
Nu așa îți dai seama că ești părinte?
Cred că ați uitat de ce ne aflăm aici.
Trebuie să ne convingeți. Să ne spuneți ce ați face diferit.
- Am face greșeli mai bune? - Mai bune?
- Nu aceleași. - Greșeli noi.
Asta e ceea ce facem.
Du-te înapoi. Tommy.
Și ce e cel mai minunat, de dimineață cînd m-am trezit am început iar să desenez.
Ce bine e să ai timp de pierdut.
Noi suntem ocupați cu cea de-a doua limbă
cu serviciul public
și recitalul de muzică. Sunteți așteptați.
Haide!
Brenda mă înspăimântă.
Ce s-a întâmplat?
Dacă stă și acum pe tușă acolo va fi toată viața.
Jim, nu e vprba de tatăl tău.
Dle antrenor.
Bagă-l pe Green. Haide.
- Ce faci? - Bagă-l...
Ce se întâmplă?
Iar o să facă.
- Ce? - Va descleșta brațele și-și va trosni degetele.
Cînd mi-o făcea mie era în regulă dar acum i-o face lui Timothy.
Jim, uite...
Uită-te.
Sunt fericită cît de talentați sunt copiii noștri.
- Știai că și Timothy e talentat? - Cum așa?
Ei bine...
Mereu găsește partea pozitivă
nu renunță niciodată și e bun la suflet.
- E un mare artist. - Împrăștiați-vă!
- Trebuie să spun că... - Te ascult.
E bun la muzică.
- Zău? - Da.
La ce cântă?
E bun la muzică? Ce ți-a venit să spui asta?
La cât se lăuda cîte știu copiii ei să facă...
Sora lui Cindy are acest concert anual al familiei
la care nu am lipsit niciodată.
Dacă știam ce va pune la cale nu ne-am fi dus.
Mulțumim.
- Superb. - Mulțumim.
Anul acesta va trebui să renunțăm la bis
pentru că avem ceva deosebit.
Relaxați-vă și bucurați-vă de talentele muzicale
ale lui Timothy Green.
Am întârziat. Mai bine bisați.
Mamă, e în regulă.
- Timothy. - E în regulă.
Putem să mai mergem încă odată?
Nu cred că vom mai fi invitați, dar...
nu mai contează. Ai fost minunat.
Ai fost grozav, amice.
E bine să ai un copil grozav.
- Noapte bună. - Noapte bună.
AI fost tu, și cu noi dar cel mai mult ai fost tu.
Suntem mândri de tine. Să stingi lumina peste cinci minute.
- Noapte bună. - Noapte bună.
Am fost grozavi.
- Știi ce înseamnă asta? - Cred că da.
Mâine, la jocul de campionat fiul nostru va marca golul victoriei.
Dă-i bătaie, antrenorule.
Nu, nu, n-ai s-o faci.
Nu și de data asta. Ai să rămâi.
Îmi pare rău. Nu pot să stau.
N-o să-ți pară rău.
Îți promit.
Haide, haide.
Da.
Cum o să marcheze dacă nu joacă?
Bine spus.
Haide să-ți vând un pont.
Timothy Green va face diferența. El va schimba soarta meciului.
- Glumești, nu? - Ți se pare că glumesc?
Dacă-l bag pe teren n-o să mai apuce următoarea zi de naștere.
Avem un meci de câștigat.
A sosit clipa noastră.
Haide, Timothy. Antrenează-te.
Ce a spus?
O să joace.
Împrăștiați-vă!
- Da! - Nu!
Nu, nu. E în regulă?
Sper că e bine.
Fiule, fiule!
O să fie bine.
Cine e?
- N-am idee. - E băiatul Andersonilor?
Nu e așa bun.
E teafăr.
E bine.
Asta așteptam.
- O să intre. - Jucăm în 10 oameni.
Nu au decît 10 copii celălalt de ce nu joacă?
Face parte din echipă.
Trebuie să fie vreo regulă.
Adu regulamentul, articlol 154 sau mai știu eu ce,
Există vreo regulă?
- Ai nevoie de 11 jucători. - El nu joacă.
E în echipă? Atunci joacă.
Haide.
Haide Green.
Picioarele tale să stea aici, fiule.
- Bine? - Bine.
Și orice ar fi nu te miști de aici.
Am înțeles.
Bine, amice.
Aici afli cine ești cu adevărat.
Gata cu statul pe tușă.
Doar nu-l bagă pe băiat?
Ba da, e bun.
Crede-mă.
Dacă vrei să știi copilul meu va marca golul victoriei.
Ultimele 2 minute.
Cine e șeful?
- A băut cumva? - Nu, dar știe ce va urma.
Haide Timothy fă ce ai de făcut.
Haide.
Hade! Poți.
Despre asta vorbesc, Green. Despre asta e vorba.
- Ține-o tot așa. - Timothy.
- Mișcă-ți picioarele. - Nu, stai pe loc.
Nu-l asculta pe antrenor.
Nu-ți asculta tatăl.
- Mișcă-te. - Stai pe loc.
Haide, mișcare!
Haide!
Bravo, campionule.
Iar face treaba aia.
Lasă mâinile jos.
Intră în joc.
EU ȚIN CU 0
Aceasta e clipa ta.
Nu, nu!
Fă ceva.
Da, da!
Haide, haide!
Exact cum ne-am antrenat.
Uită-te la piciorușele lui.
De ani de zile ascult cât de perfecți sunt copiii tăi.
Ia te uită. Copilul acela e al meu.
Eu sunt mama lui.
Puneți-l la pământ!
Rupeți-i genunchii.
Vezi ce se petrece când îți iubești copilul?
Când crezi în el. Aș fi putut să fiu și eu așa.
Și eu aveam priceperea. Haide, Timothy.
Haide, haide!
Du-te!
Nu!
Golul e greșit.
Dar...
Așa cum v-ați antrenat, nu?
Am visat la un copil pe care nu credeam că o să îl avem.
Am fost un ratat.
- E greșeala ta. - O, greșeala mea.
Nu-mi spune că nu ai iubit ideea de a arunca totul în față Brendei.
Crezi că ești mai bună ca sora ta dar nu ești, nu ești.
Ai fost mai rău decât tatăl tău.
Ce?
Știi ceva?
Nu sunt singurul părinte rău din caceastă casă.
Nu e o întrecere pentru cel mai rău părinte.
Amândoi suntem groaznici.
Nu știi nimic.
Ai dreptate, nu știm nimic.
- Am fost niște monștri acolo... - Opriți-vă!
- Nu vă mai certați. - O, doamne.
- Trebuie să vă spun ceva. - Amice, și noi vrem să-ți spunem ceva.
- Meriți mai mult. - Vom fi părinți mai buni.
- Vom fi mai buni, promit - Vă rog!
Opriți-vă!
- Timpul a expirat. - Nu se poate.
- Chiar ați depășit. - Cu 3 minute...
Trebuie să ascultați până la capăt.
- Trebuie. - Scuzați-mă, cu tot respectul
noi nu plecăm.
Bine.
Poate la anul.
- Servești? - Da, mulțumesc.
Băieți, haideți.
Mergem acasă. Să mergem.
Mamă și tată
ea este Joni, cea mai tare tipă pe care ați vrea să o cunoașteți.
Da.
Mă bucur să te revăd.
Pa.
Asta este.
Iubește și este iubit.
- Unde se duc? - Nu știu.
Lasă-i să se ducă.
Da.
Nu le-am spus părinților mei pentru că...
nu puteau să facă nimic.
Trebuie să știi ceva despre mine.
Ce este?
Și nu pot face nimic.
Totul o să fie bine.
Noapte bună.
Timothy!
Acum sunt în ceață.
Oameni buni?
- Vă spionam. - Nu ne-am putut abține.
E minunată.
O placem cu adevărat.
Și mie-mi place.
Da, dar părea că tocmai ai rupt-o cu ea.
Nu, am eliberat-o.
- De ce ai face așa ceva? - Mai ales că-ți place de ea.
Nu pricepeți.
Avea dreptate.
Nu pricepeam.
Dar urma să aflăm.
Vrem doar să muncim.
Bunicul meu a munci pentru voi
tatăl și frații mei
24 de ani! Îți dă înapoi 24 de ani?
- Întâlnirea se referea la închiderea fabricii. - Tot orașul era acolo.
Toți
Știu că sunteți supărați dar dacă ați vrea să-mi acordați câteva minute...
S-au auzit zvonuri despre închiderea fabricii de aici din Stanleyville.
Așa am crezut.
După cum s-a dovedit
Dar... Dar...
Ceva neprevăzut s-a petrecut.
Un mic miracol.
Iată-l.
Un nou model de creion.
Făcut aproape în întregime din frunze.
Creionul pe care Timothy ni l-a spus să-l facem.
Nu numai că vom salva copacii dar vom salva și fabrica.
Eu nu am avut viziunea de a veni cu o idee atât de revoluționară.
Dar permiteți-mi să vă fac cunoștință cu cel care a făcut-o.
Fiul meu...
Franklin Crudstaff.
Am un sentiment de mândrie.
Mulțumesc, mulțumesc!
Nu a făcut-o. Nu avea viziunea.
Noul creion a fost făcut de părinții mei.
Jim și Cindy Green.
Cui îi pasă de puștiul care a dat gol pentru ceilalți?
Oprește-te, Franklin.
Băiatul e probabil derutat din nou. Șutează, marchează, pierdem.
Ajunge!
Nu te lua de fiul meu.
Adevărul este, că singurul motiv
pentru care eu și Cindy am venit cu ideea creionului din frunze
este pentru că el a crezut că putem. El e motivul.
Dacă îl mai faci mincinos dacă te uiți la el ciudat
o să ai de-a face cu mine.
Și cu mine.
Ce înduioșător.
Spune-mi, de unde a venit această idee
de a face un creion din frunze?
Franklin?
Păi... mi s-a părut evident.
Găsești frunze peste tot.
Dar tu?
De când a apărut Timothy, frunzele... frunzele au fost importante în viața noastră.
De ce?
Ei bine?
Pentru că am frunze la picioare.
Frunze la picioare.
Da, fiul nostru Timothy are frunze la picioare.
Dar nu am spus asta pentru că ne era teamă
eram oarecum rușinați
Chiar am încercat să îi tăiem frunzele.
Sigur nu te aștepți să credem...
Eu am văzut frunzele.
Sunt spectaculoase.
E în regulă să fii diferit.
Poate chiar puțin ciudat.
Mulțumesc.
- Nu contează daca credeți sau nu... - Aș dori să văd frunzele.
Da... da... da...
- Tu decizi. Nu trebuie să o faci. - E în regulă.
E timpul.
E uimitor.
Am avut mai multe.
Dacă acest copil are frunze la glezne
atunci noi putem face creioane din frunze.
Să trecem la treabă.
Ați fost incredibili
Timothy...
ce s-a întâmplat cu frunzele tale?
Știți voi...
Nu, nu știm.
- N-a vrut să ne spună. - Era tăcut.
Eram în centrul a ceva...
dar nu știam ce.
Dar Timothy știa.
A fost calm.
Știa.
Și era împăcat cu asta.
A fost minunat.
A fost cu adevărat minunat.
Timothy. Ce nu ne-ai spus?
Ar trebui să intrăm.
Haide înăuntru.
Nu v-am spus nimic până acum pentru că nu puteați face nimic.
Frunzele mele...
Ce e cu ele?
Te rog, spune-ne.
Când frunzele mele nu mai sunt...
Nici tu nu vei mai fi cu noi, nu?
Când?
- Acum. - Nu, nu...
Iubitule, nu se poate.
Nu e vorba de ce nu ați făcut. Așa trebuie să fie.
Atâta este timpul.
Ca orice copil care crește și îi vine rândul la viață
e timpul să merg mai departe.
- Iubitule, nu se poate... - Au rămas atâtea de făcut...
De-abia începusem să ne pricepem la a fi părinți.
Sunteți pregătiți. Ați fost pregătiți din totdeauna.
Puiule!
Dragul meu.
Niciodată să nu vă dați bătuți.
Timothy?
Jim?
Ce era în cutie?
Asta.
Mulțumesc. E tot ce aveam nevoie.
Asta e?
- Dar e... - Mulțumim.
Mulțumim.
Dragă mamă și tată
În legătură cu frunzele mele...
le-am dăruit pe toate.
E ceea ce faci cu darurile.
Una am dăruit-o Brendei
ca să poată fi și ea grozavă.
Am vrut ca unchiul Bub să aibă una.
și dna Crudstaff.
Antrenorul Cal a primit una.
Mi-a zis că a fost cel mai bun șut pe care l-a văzut.
I-am dăruit una lui Reggie
pentru că mi-a plăcut cu adevărat.
Am lăsat una pentru bunicul Jim.
Acolo unde va ști să o găsească.
Iar Joni... a primit două.
Iar pentru voi
uite ce știu.
Dacă ați veni la mine și ați spune
că sunt doi oameni pe lumea asta care te doresc mai presus de orice...
Jim!
Vor face tot ce pot...
vor face câteva greșeli
și vei avea parte de ei doar o scurtă perioadă
dar te vor iubi mai mult decât ți-ai putea imagina.
Ei bine... dacă ar fi adevărat
aș spune
că orice este posibil.
Bună.
- Eu sunt Cindy. - Eu sunt Jim.
- Poți să ne spui... - Cum dorești tu.
Eu sunt Lily.
Vrei să intrăm?
Traducerea și adaptarea: adicoto